![](https://www.presentnews.biz.ua/wp-content/uploads/2023/11/7728399193866469737.jpeg)
— Моя мама на Небі. Я їду до неї. Підкажіть, будь ласка, який трамвай їде туди? Я так сумую за мамою і хочу її побачити, – жінки, які почули це – зніяковіли, і лише одна з них дала правильну відповідь
Будьте добрими в цьому житті, адже воно дуже крихке і швидко минає. За матеріалами: Доброта
Одного дня, трамвай у звичайному місті, їхав по своєму маршруту. Наближалася кінцева зупинка і в вагоні було дві жіночки, кондуктор та маленький хлопчик. Одна з жінок почала готуватися до виходу, кондуктор подумала, що малий разом з нею та звернулася:
— Жіночко, Ви дитину забули!
А та з огидою відповіла:
— Кого? Цього? Цей безхатько не може бути моєю дитиною.
Тоді кондуктор звернулася до хлопчика:
— Дитя, ти чий? Ти загубився?
— Ні, тітонько, я не загубився. Я просто нічий.
— Такого не може бути! У всіх є мама, а де твоя?
— Моя мама на Небі. Я їду до неї. Підкажіть, будь ласка, який трамвай їде туди?
— Зайчику, немає такого трамваю. І це дуже далеко.
— Що ж мені робити? Я так сумую за мамою і хочу її побачити.
Інша жінка не витримала, підійшла, ніжно обняла та пригорнула малого до себе.
— Маленький, як тебе звати?
— Мама називала Микитою. Але зараз ім’я моє 57.
Жінки зніяковіли від почутого.
— Зараз я живу в дитячому будинку, діток там багато і всі без мам. Вихователі не запам’ятовують наші імена, тому просто дають порядковий номер.
— Тобі дуже погано, дитино?
— Я нікому не потрібен і мене не люблять. Мамуся мене цілувала, читала казки та співала. Кожного вечора ми мололися разом. Вона покинула мене і більше ніколи не повернеться. Тітонько, а Ви колись були на Небі?
— Ще поки ні. Але я знаю туди дорогу. Сам ти туди не потрапиш. Якщо хочеш, я візьму тебе до себе. Ми житимемо разом і чекати Ісуса Христа. Він проведе нас на Небо, туди де тепер твоя мама.
Малий зрадів, очі його засяяли. Він міцно обійняв жінку, а та ніжно його погладжувала та посміхалася.
Бог живе там, де живе любов. А де Бог, там і до Неба не далеко.